Wendell Casino er et redelig kasino. Slik har det alltid vært.
Da vi åpnet vårt første kasino på damperen Mississippi Belle i 1855,-
-var spilleindustrien uærlig.
Spillelokalene flommet over av juksemakere og bedragere.
Vårt oppdrag ble å rydde opp.
Min tippoldefar, pastor R. G. Wendell-
-og broren hans, sheriff Donnie D. F. Wendell,-
-bygde det første kasinoet med sine egne hender.
De fylte det med ærlige croupierer, hederlige kort og rene bord.
De overvåket alt med falkeblikk.
De tolererte ikke juks.
Den første tyven de tok var Charlie Stroller.
-Alt i orden, soldat? -Ja.
-25 på orphans. -Heftig innsats for en infanterist.
-Jeg har spart opp penger. -Men ikke nok, later det til.
Dette er 21 dollar, ikke 25.
-En juksemaker! -Jeg satset 25. Alle så det.
Du satset sent, mens de andre så på bordet. Men, vi så deg.
-Jeg er ingen juksemaker. -Djevelen frister oss alle iblant.
Start om igjen. Denne bløffmakeren får ikke ødelegge spillet mer.
Slipp meg! Hvor fører dere meg? Jeg er ingen juksemaker!
150 år senere feirer vi med å åpne vårt første britiske kasino.
Vi har laget en utstilling om det første kasinoet,-
-og hvordan Wendells motto ble til: "Urent spill er feil"
Her kan gjestene selv se hvilke knep juksemakerne brukte,-
-og hvordan vi Wendell-gutter avslørte dem: Kort ble byttet ut,-
-man la en ny sjetong på toppen, såkalt "flosshatt".
Disse knepene rammet ikke bare oss, men også vanlige folk.
Derfor jaktet mine forfedre på dem, og derfor jakter jeg på dem nå.
Jeg avskyr dette avskummet. De tror de er personligheter.
De tror de lyser opp vår sørgelige hverdag. Det gjør de ikke.
Juks er en sykdom, og jeg er den sterke medisinen.
Ikke bare fanger jeg bløffmakerne, jeg bryter dem ned.
Jeg setter strek for karrierene deres!
Albert Stroller, "Vegas Enigma".
Mickey Bricks. Vi kaller deg Higgs-bosonet-
-fordi du er til stede uten at noen ser deg.
Vel, nå gjør du det. Lur måte å skremme oss bort på.
Jeg kjenner dere. Selv om dere ser kollegene deres henge døde,-
-tror dere at dere skal klare det ingen andre har lyktes med.
-Vi er ikke her for å lure deg. -Jaså?
Vi har kommet hit på grunn av det.
Ja visst, oldefaren din. Han var ingen sak for Wendell-guttene.
Jeg er ingen juksemaker!
Familien min var redelig. Charlie Stroller likte å spille iblant,-
- men han var ingen juksemaker. -Man tror gjerne godt om de døde.
-Ja, jeg antar det. -Hvordan vet du at han ikke jukset?
-Det sa farmoren min. -Da var hun en løgner også.
Alt du trenger å gjøre, er å ta ned bildet, så går vi.
Se der, fortsatt på kant med loven etter alle disse årene.
Jeg ser at du har planer om å utvide samlingen din.
-Fint. -Et kunstverk. Jeg så det i går.
-Ville ikke det passe godt her? -Hva er så spesielt med det?
Det vet du godt. Det er det originale Wendell-hjulet.
Det er bordet der oldefaren hans skjemmet seg ut. Symbolet vårt.
Når du har kjøpt det, hvorfor ikke spille på det?
-Hva? -Slik våre forfedre gjorde.
-Det er en fristende tanke. -Ja, Wendell mot Stroller på nytt.
Det ville vært spesielt. Hva med innsatsen?
-Heder og ære. -Du har ingen ære å tape.
-Hvor mye for å knuse deg? -Hva skal til for å få ned bildet?
Da må du sprenge banken.
-Ok. -Det er umulig.
Jeg kommer til å gjøre alt som står i min makt for å få bildet ned.
Hva sier du til at jeg får deg og hele gjengen din?
Om du taper, mr Stroller, ender alle sammen på veggen.
Og du vet hva det innebærer. Auksjonen er lørdag morgen.
Hjulet er her til åpningen lørdag kveld. Er du med?
-Vi ser fram til å spille mot deg. -I like måte.
Det handler ikke om penger, men slektens ære,-
-så dere kan alle trekke dere, uten at jeg dømmer dere for det.
-Trekke oss? -Vær så snill å høre etter.
Marcus knuser folk, han tilintetgjør dem.
-Ved å henge opp bilder av dem? -Det er bare begynnelsen.
Marcus ringer ikke politiet. Han sender bildene-
-til kasinoer, banker og klubber. Alle steder vi frekventerer.
Blir du tatt av Wendell, er det over for alltid.
Om Albert taper på det bordet, er det ingen vei tilbake.
Da er det slutt for oss som lurendreiere og som gruppe.
Derfor får dere valget: Dra på strandferie eller på spa.
-Gå i fjellet. På min regning. -Jeg lever for fjellturer.
-Ingen virker interessert? -Jeg sa jo det.
-Hva trodde du om oss? -Nå synes jeg dere er dumdristige.
Jeg blåser i hvor god Marcus er. Albert er verdens beste juksemaker.
Du slår ham lett. En "flosshatt" her, noen triks med sjetongene der.
Nei, Marcus er vår likemann.
Denne mannen er aldri blitt slått på sitt eget bord.
Han kan alle knep i boka og har slått de beste av de beste.
Marcus kommer til å se alt Albert prøver å foreta seg på det bordet.
Og hvis han ser det, vet dere hvor vi ender opp.
Hvordan skal vi vinne? Han vet om alle knep vi prøver oss på.
Ja, men bortsett fra slike trivielle ting, er det lett match.
Disse vanskelighetene sier en hel del om Marcus.
-Han er en kontrollfreak. -Nettopp.
Måten han iscenesatte talen sin på, og den svulstige utstillingen.
Bildene, og at han prøver å leke med oss. Det viser et annet trekk.
-Hovmod. -Og hva kommer det av?
-Et mindreverdighetskompleks. -Her har vi noe å jobbe med.
Han er femte generasjon etter Mississippi Belles glansdager.
Han er en forretningsmann, en utspjåket type.
Han har levd hele livet i skyggen av forfedrene, og han er bitter.
De var grunnleggerne, heltene med fantastiske historier.
Og nå ønsker han en historie å fortelle til sine barnebarn.
Mississippi Belle sank i 1860 etter en brann. Kjelen tok fyr.
Det hendte ofte på hjuldampere av tre.
Vraket ble funnet av dykkere, og fortsatt hentes gjenstander opp.
Denne lille skjønnheten var det siste som ble funnet.
Beklager, ingen bilder. Kan du slå det av?
Unnskyld? Bare ett til. Takk skal du ha.
Har interessen vært stor?
Enorm! Dette var den første ruletten Wendell-brødrene bygde.
Rulettene deres var de retteste og best balanserte i hele USA.
I en tid med taskenspillere og juks, satte denne standarden.
-Det snurrer fortsatt utmerket. -Tenke seg til.
-Ash, vi er ferdige her. -Takk skal du ha.
Nå begynner vi. Emma sender bildene.
-Ikke irriter Clive. -Er han fortsatt sur?
-Han bærer nag. -Bare vær hyggelig!
Vi trenger denne, men den må være fikset.
Amerikansk kystredwood er vanskelig å få tak i,-
-spesielt et som har ligget i mudder og vann i 150 år.
-Hvor mye og hvor lang tid? -Tre uker, fem tusen pund.
Nei, tidligere enn det. Auksjonen er lørdag morgen.
-Om jeg jobber natt og dag, søndag. -Lørdag morgen.
Det er umulig. Ti tusen pund-umulig.
-Solgt! -Forskudd, og ingen falske penger.
-Folk prøver seg på det hele tiden. -Vi sees lørdag morgen.
Clive er igang. Nå må vi få Marcus til å kjøpe det falske bordet.
Da kan Albert slå ham uten risiko.
-Enkelt og greit. -Skal vi bytte bord her?
Bordet er ikke ferdig før lørdag morgen, så det har vi ikke tid til.
-Hvordan fikser vi det da? -Vi får holde en jukseauksjon.
-Med kulisser og det hele? -Jepp.
-Hei, Eddie! -Mickey.
Kan du hjelpe meg? De gjør narr av meg på en måte jeg ikke forstår.
Tammy, du må komme hit!
Gorky så det på en løpeseddel. Kuleste stedet vi har vært på.
-Du ville ha finere klientell. -Ja, men ikke idioter.
-Pass på hva du ønsker deg. -Takk for det.
-Skal du ha noe eller? -En runde absint og champagne.
Jeg selger ikke absint. Man blir blind av det.
Han selger ikke absint!
Jeg vet det, helt utrolig!
-Hvordan går det med kulissene? -Vi rekker det akkurat til lørdag.
-Hva skal jeg gjøre? -Ta deg inn i bilen hans.
Men gjør det indirekte. La ham nyte forestillingen sin.
Jeg ordner kulisser og statister. -Du må få inn alt dette.
-Clive hjelper deg. -Men, han hater meg jo.
-Du er proff, hev deg over det. -Dere to da?
-Vi skraper sammen innsatsen. -Nei, den står jeg selv for.
-Det er femti tusen pund. -Jeg har et lite pensjonsfond.
-Vi lar deg ikke gjøre det. -Wendells penger mot Strollers.
Ruletten er fikset, så jeg kan ikke tape.
-Vi sees. -Ha det bra.
"Country Life"-fotografer kommer i neste uke. Stor mulighet for deg.
Det er litt tynt møblert. Har skattefuten vært på besøk?
Ikke bekymre deg. Får jeg nøklene, skal jeg utrette mirakler.
Eller vi kan lage en artikkel om Smythe-Francis-familiens fall.
"De har ikke engang råd til møbler"
Ash her. Sett i gang når dere vil.
Flytt den over dit!
Den veien!
-Hei, Emma! -Hvordan vet du hvem jeg er?
Jeg kjenner dere alle sammen. Det er jobben min.
-Mange folk kjenner til meg. -Er faren din fortsatt fraværende?
Jeg har tilgang til arkivene til politi og privatdektektiver.
Jeg har rullebladene deres og vet hva dere liker og misliker.
Jeg vet hvordan dere opererer. Jeg må beskytte meg mot dere.
-Vil du se arkivet mitt? -Nei takk.
-Jeg vet hvem jeg er. -En liten jente på dypt vann.
De to pausene dine har allerede vist meg at du vakler.
-Hva? -Du hørte hva jeg sa.
Du undervurderer oss kanskje et lite hakk.
Vis meg hva du kan.
Det fungerer jo ikke når du vet at jeg skal slå til.
Jeg trodde du hadde mer klasse enn som så.
Irriterende overmot. Føy det til listen over mine lyter.
Hva har dere så langt? Hovmod?
Arroganse? Mindreverdighetskompleks?
-Har jeg skremt deg? -Nei.
Jeg hører at stemmen din skjelver. Du er redd.
Kan jeg gi deg skyss hjem, lille pike?
Edward, kjapp deg med drinkene!
Vi bør vel holde lav profil fram mot lørdag?
Jo, det vil være klokt.
Nei, det der er dårlig gjort! Du driver med lureri, mann!
-Et veddemål er et veddemål. -Hva skjer?
Se! Autentiske, lyssky karer!
Han driver med uærlig spill. Du burde kaste ham ut.
Det er ikke et knep. Det er en ferdighet det tok årevis å mestre.
Tullprat! Han hevder at kan si hvor mye lommeboken inneholder.
Disse hendene er som atomvekter.
Det er umulig! Hva med kort og kvitteringer?
-Det trekker jeg fra. -For noe pølsevev!
Ja, pølsevev! Jeg tapte nettopp hundre pund.
Du får dem. En, to, tre... Ta dem og dø.
-Jeg hadde tenkt å gå ut i kveld. -Får jeg en stor whisky til?
Lettjente penger, ikke sant?
-Hva om du tar feil? -Da får du dobbelt av det du har.
Jeg må desinfiseres.
Den der skal vel ikke vise veien?
Marcus har en katalog, og der står jo adressen.
Så, når han kjører dit, havner han på den virkelige auksjonen.
Jo, men jeg setter jo opp et skilt.
Hei, du.
-Den gamle fylliken er stinn. -Da er det flere idioter der ute.
-Brukte du minibanken utenfor? -Ja.
Det er knepet hans. De fleste tar ut 100, 200.
-Det blir lett for ham å gjette. -Å, for en tosk jeg er.
-Jeg tok også ut penger der. -Ikke gå i fella som jeg.
-Jeg har fylt opp lommeboka. -Hvorfor tenkte ikke jeg også slik.
Kunstskole. Vanlige folk skjønner ikke hvordan jeg tenker.
-Skjønner du? -Ja.
-Hvor mye er det der da? -2 380 pund.
Ta med hundringsen jeg har igjen, så får jeg pengene mine tilbake.
Er dere klare?
Vei denne, atommann!
-Han har mistet munn og mæle. -For tung for deg?
Den er nok i største laget for meg, men jeg prøver likevel.
-Han klarer det aldri. -Nei, vi har satt ham på plass.
-Du klarte det ikke. Tiden er ute. -Ja, det er null tid igjen.
2 480 pund.
-Han er en bedrager. Han jukser. -Nå mistet jeg en hundrings til.
Hvordan klarte du det?
-Blunket du til ham? -Nei.
-Dere er kompanjonger! -Ikke vær tåpelig!
-Jeg ringer kompisene mine. -Det er ikke sant. Si det til ham.
Veruane, skru ned musikken! Det er jeg. Jeg er på Eddies bar.
Det er noen karer her som prøver å snyte meg skikkelig.
Kom fort. Plukk opp Tyrone og Darius på veien. Skynd deg!
Kvitt eller dobbelt?
Hei, vent! Festen har ikke begynt ennå.
Du er framme.
-Takk for turen. -Jeg vet det.
-Hva da? -Dere vil ikke høre etter.
Jeg leser deg som en åpen bok.
Du er som et foreldreløst barn. Jeg synes synd på deg.
-Det trenger jeg ikke. -Du burde vurdere å trekke deg.
Prøver du deg på meg, kommer jeg til å knuse deg.
Dere skal opp på veggen min, som døde fugler på fortauet.
-Alt i orden? -Ja.
-Hva er systemet? -Route Navigator XS.
-Hva med stemmen? -Klangfull og frisk.
-Smart. Jeg trodde nesten på deg. -Et skilt og så håpe på det beste?
Så jeg spiller inn anvisningene mellom kasinoet og auksjonshuset?
Du må spille inn alt. Han kan kjøre seg vill. Det tar rundt åtte timer.
-Hvorfor ikke en mannsstemme? -Eddie holder deg med selskap.
-Jeg har faktisk et liv. -Nei, hent en kaffe til henne.
Ved slutten av veien, ta til høyre.
-Heisann. -Takk.
-Nye sko? -Nei, det kan jeg ikke si.
Emma sier at han vet det. Det kan han vel ikke?
-Om noen kan, så er det han. -Er du i tvil?
Nei, men noe sier meg at jeg trekker dere inn i dette.
-Forsøker du å trekke deg? -Det vi har bygd opp her er bra.
Jeg vil ikke ødelegge det på grunn av en gammel feide.
Det går bra. Marcus tror vi bare jobber for oss selv. Det er feil.
Vi har regler. Vi passer på hverandre.
Tror du en sønn arver sin fars synder?
Jeg mener at en fars ydmykelse bør rettes opp av sønnen.
Du tenker på din egen historie. Men det er ikke din far vi hevner.
Det er sant, men Charlie får meg til å tenke på det.
Du har ikke fortalt hva som skjedde med Charlie etter at han ble tatt.
Ifølge farmor ble han merket av skammen over juksestempelet.
Han ble kastet ut av hæren, og siden så hun ham aldri mer.
-Likevel tviler du? -Ja.
Du er framme ved bestemmelsesstedet.
-God morgen. Hvordan går det? -Kom deg vekk.
Drikk dette. Dere, vi har et problem.
Marcus snakker flere språk. Les inn på fransk, italiensk og mandarin.
Du er i dårlig humør om morgenen. Hvor er Edward?
Synd å måtte vekke ham.
-Helt fantastisk! -Vent til du ser det i aksjon.
Sett fingeren på et nummer.
-Imponerende. Hvordan fungerer det? -Trykkplater og masse elektronikk.
-Det blir bra i kveld. -Husk at dette er et auksjonshus.
Derfor er det middelklassemanerer som gjelder. Ikke vær grove.
Marcus kommer sent. Simon og Roy, dere skal gi bud.
Rolig og jevnt. Og ved tjue tusen tar du over, Carol.
Da slår Marcus til, så bare spill med.
La ham vinne til slutt, ok? La oss sette igang.
Det er nydelig! Du er en kunstner.
-Enda bedre når numrene slår til. -Takk, Clive!
-Kan du være auksjonarius? -Det er en gammel drøm.
-Nå har du sjansen. -Da må vi bare få Marcus hit.
-Ser du fram til den store dagen? -Ja, nå må du tørke av deg fliret.
-Kanskje det. -Hva driver du med?
-Får jeg skyss til auksjonen? -Nei, det er i kveld vi skal møtes.
Du burde nyte dine siste timer, før jeg brennmerker deg og gjengen din.
Ut av bilen min nå! Den begynner å lukte.
Ok, vi sees senere.
I enden av gata, ta til høyre.
Ja. Ok, det er bra.
Jeg tror vi er klare.
-Jeg må på do. -Klarer han dette?
Hold deg i høyre fil og sving av ved neste kryss.
Ta til venstre.
Fortsett rett frem i hundre meter.
I krysset, ta til høyre.
Om tjue meter er du framme.
Du er framme ved bestemmelesstedet.
Wendell, Marcus. Takk.
Der er du.
Du skal hjem i dag, kjære.
Vær så god, ta plass, mine damer og herrer!
God dag! I dag skal maritime gjenstander under hammeren.
Først ut er en stålklokke fra HMS Solaris.
Vi begynner på 200 pund. 200 er budt. Takk.
250, 300, 350, 400...
Den går for 550 pund. 271, takk!
Siste gjenstand ut er et ruletthjul fra 1800-tallet.
Det kommer fra vraket av Mississippi Belle.
I valnøtt og amerikansk redwood, med originale sjetonger-
-og original kule med stålkjerne. Hvem begynner på 5 000 pund?
-Byr noen 5 000? -5 000, takk.
10 000 pund, 10 500, 15 000. Hører jeg 20 000?
-Hvorfor byr han ikke? -Han liker å spille spill.
25 000 pund. Noen som byr 30 000?
Hva med 27 000 pund? Takk! 27 000 pund.
Hører jeg 30 000 fra noen? 27 000 pund.
Då går det for 27 000 pund.
Siste sjanse til å skaffe seg et unikt stykke gamblinghistorie.
Det originale Wendell-hjulet går nå for 27 000 pund.
30 000 pund. Takk! Takk, 311.
Mine damer og herrer, da er dagens salg over.
Dette slipper jeg ikke av syne. Kan jeg låne pennen din?
Hva har vi på oss på en kasinoåpning? Smoking?
-Absolutt. -Vi må se godt ut for mr Wendell.
Forsiktig, gutter.
God kveld! Velkommen til Wendell Casino i London.
-God kveld. -Har du med innsatsen?
Da spiller vi.
Ja, her er vi.
-Er du nervøs? -Ja.
Her er en whisky til deg, fordi det drakk Charlie den kvelden.
Det er en fin gest. Takk.
Ikke drikk for mange, vi vil jo ikke at du skal se dobbelt.
Hvilken rulett skal vi spille på?
Det originale Wendell-hjulet eller dette, som er falsk.
En annen kjøpte det ekte for meg. Sjekken jeg skrev var falsk,-
-akkurat som dette bordet. Jeg sa jo til Emma at jeg visste.
-Det går ikke. Vi dekket alle spor. -Jeg leser dere som en åpen bok.
-Hvordan? -Dere overvåket meg, og jeg dere.
Mine folk har snappet opp alt. På lanseringen og i lagerbygningen.
Vi får også holde en falsk auksjon.
-Så det blir kulisser? -Jepp.
Gikk det ikke litt for lett å lure folkene i den baren?
Er dere klare? Bare spill med nå.
Kjente dere ikke lukten av en Marcus Wendell-plan?
Helt utrolig.
-Hva kan jeg gjøre? -Ta deg inn i bilen hans.
Kan jeg gi deg skyss hjem, lille pike?
Ta til høyre.
Stemmen din skjelver fortsatt, lille pike.
Nå kvitter vi oss med det falske bordet.
Dere brukte også en forfalsker, så jeg gikk til en viss mr Ban-
-og kjøpte lojaliteten hans.
Eller hva, Clive?
Sorry, folkens! Jeg fikk ti tusen pund og et møbelsnekkerfirma.
Dere snakker om kameratskap. Det er bare pisspreik.
Nå skulle de ønske de aldri hadde slått seg sammen med deg, Albert.
Se på ansiktene deres. Det er slutt.
De er ferdige alle sammen. Bare på grunn av deg.
-Dette er ikke deres kamp. -Jo. Og de skal få lide.
Det er det Wendell-guttene alltid har gjort.
Nå er jeg i deres klasse. Så sannelig!
Nå begynner siste kapittel. Vi spiller på det originale hjulet.
Nå ryker du. Dette er slutten. Marcus Wendell kom-
-og skjøt ned de beste av de beste. Pang, pang, pang.
-Nå skal dere få henge der oppe. -Jeg er virkelig lei meg.
Du må ikke gjøre dette. Bare ta pengene.
Ikke si at jeg ikke ga deg en sjanse, lille pike.
Alt har sin slutt. I det minste var det den beste som felte oss.
-Du har fortsatt én sjetong igjen. -Det er bare hundre pund.
Og den vil jeg ha. Veddemålet gjaldt hvert eneste øre.
Det er sant. Så, om du ikke får den, så har du faktisk ikke vunnet.
Skal du virkelig prøve deg på dette?
Vis litt klasse. Ta det som en mann, ikke som en feig sjakal.
-Jeg vil ha den som en suvenir. -Hvert øre. Alle skal knuses.
-Du vet virkelig å knuse folk. -Sats den fordømte sjetongen.
Kjøp den av meg.
Den er vel verdt litt mer for deg, er den ikke?
Ser man det! Litt fotfeste.
Det holder ikke lenge. Det forlenger bare ydmykelsen din.
Det har du nok rett i, så jeg gjør det enkelt.
-Alt på "Les Orphelins". -Oddsen er fire mot én.
Se på det.
-Du kommer fortsatt til å tape. -Samme tall om igjen.
-Et lykketall. -Kjør igang igjen.
Vi fortsetter på fransk, "Les Tiers du Cylindre", takk.
-Nå står dere likt. -Hva skjer her?
Det vet vel du? Du er jo eksperten som aldri er blitt lurt.
-Dere har en skanner, en laser. -Nei, vi ble grundig undersøkt.
-Hvordan gjør dere det? Kom igjen! -Nullseksjonen.
Du er på deres lag. Du styrer kastene dine.
Din satans forræder. Gi meg den! Kom deg til helvete ut!
Kan vi spille? Jeg er i siget nå.
Nei! Hva holder dere på med?
-Hvor mye har vi? -Det er 200 000 pund.
-Da ligger vi i pluss. -Hva er dette for muffens?
Dette er siste innsats. Si et nummer.
-Hvilket som helst nummer. -Fem.
Fem, rød.
200 000 pund. Oddsen er 35 mot 1.
-Det er over sju millioner pund. -Det burde vel sprenge banken?
-Aksepterer du innsatsen? -Det er umulig. Hva gjør du?
Du kan ikke satse alt på ett nummer.
Det er du som avgjør om du vil akseptere det.
Det blir ikke noe. Dere har vunnet.
Takk for en trivelig kveld! God kveld, mine damer og herrer.
Disse folkene er juksemakere, ikke applauder dem!
Si meg, beskylder du alle som vinner mye for å jukse?
-Er det slik på Wendell Casino? -Nei, selvsagt ikke.
-Da vil du vel bevise anklagene? -Det kan jeg ikke.
Hva glor dere på? Få disse menneskene ut herfra!
Ok, dere slo meg. Hvordan gjorde dere det?
-Det vil du ikke vite. -Si det!
Den ruletten, slektsklenodiet som er symbolet på alt du tror på,-
er i virkeligheten fullstendig uhederlig.
Dine forfedre ville få mer ut av virksomheten enn å ta juksemakere,-
-så de satte inn et kontrollerbart ruletthjul.
De satte inn magneter i seks av hjulets seksjoner.
Nullseksjonen, naboene, orphans og "Les Tiers du Cylindre".
De kunne styre kulen unna den seksjonen mange hadde satset på.
Donnie brukte sheriffstjernen til å styre kulen unna seksjonen.
Oldefar var en skarp fyr. Han skjønte hva som foregikk.
-Alt i orden, soldat? -Jada.
Hold øye med ham, jeg tror han har fått snusen i noe.
25 på orphans.
Wendell-brødrene forsto at de var avslørt og lurte ham.
-Heftig innsats for en infanterist. -Jeg har spart opp penger.
Men ikke nok, later det til. Dette er 21 dollar, ikke 25.
Slipp meg! Hvor fører dere meg?
Den natten tok Mississippi Belle fyr og sank. Hjulet gikk tapt.
-Det er løgn og forbannet dikt! -Farmor løy aldri.
Din rikdom, din selvrettferdighet, alt er bygget på stjålne penger.
Ja, disse to her borte,-
-grunnleggerne av ditt imperium, burde egentlig henge her borte-
-sammen med bløffmakerne. -Jeg saksøker dere.
Legg øret mot bordet og lytt.
Fin lyd, hva? Jeg hørte den da vi testet bordet for noen dager siden.
Og det fungerte fremdeles.
Denne lille skjønnheten var det siste som ble hentet opp.
Beklager, ingen bilder. Kan du slå det av?
Unnskyld? Bare ett til. Takk skal du ha.
I en tid med taskenspillere og juks, satte denne standarden.
-Det snurrer fortsatt utmerket. -Tenke seg til.
Du har satt in dette. Dette er ikke Wendell-hjulet.
Hvis dere visste dette, hvorfor holdt dere den falske auksjonen?
-Hvorfor spilte dere ikke bare? -Fordi dette er et spill.
Vi er ikke dumme, det ville vært mistenkelig hvis vi holdt oss i ro.
Vi har nappet på. Han får begynnelsen og midten.
Men slutten blir ikke helt etter hans ønske.
Det Marcus ikke vet og aldri vil tro på,-
-er at Wendell-hjulet bare var juks og fanteri.
-Så det er soldatens historie. -Farmor fortalte alt sammen.
Den var min farfars. Charlie Stroller.
Hvorfor hadde han denne? "Claibourne, Mississippi."
-Dette blir vårt enkleste knep. -Ja, vi kan slappe av til lørdag.
Nei, vi må spille rollene våre i Marcus' lille drømmeverden.
Han tror at han kommer til å ta oss på fersk gjerning,-
-så vi må overbevise ham om at han kommer til å avsløre oss.
-Så det blir kulisser? -Jepp.
-Hvordan går det med kulissene? -Vi rekker det akkurat til lørdag.
-Hva kan jeg gjøre? -Ta deg inn i bilen hans.
Vi spilte med for spanerne dine og lagde et falsk hjul for din skyld.
Du ble servert din eget åte, og selvsagt slukte du den rått.
Vi sees lørdag morgen.
Hjulet, auksjonen, alt bare på grunn av egoet ditt.
Du fikk det du drømte om. Ja, bortsett fra slutten da.
Jeg sa jo at du kanskje undervurderte oss.
Vi antok at du holdt øye med alt, du burde gjort det samme med oss.
Og Alberts farmor var visst ikke en løgner likevel.
-Du burde kanskje si unnskyld? -Aldri.
Ta ned det fotografiet. Med en gang, takk.
Takk.
Jeg hadde aldri noe bilde av oldefar.
Ikke vær lei deg, Marcus. Du fikk jo historien din.
Og den er god. Mannen som lurte seg selv, var sin egen insider-
-og falt for eget skudd.
La oss løse inn sjetongene.
-Den historien har ventet i 150 år. -Snakk om langdrygt bedrageri.
-Hva med det nye klientellet? -Jeg har slått fra meg ideen.
Stamgjestene må være spesielle, ellers går det ut over stemningen.
-En runde absint! -Ha ha, veldig morsomt.
-Alt i orden? -Ja.
-Takk for at dere stilte opp. -Du har gjort familien stolt.
For Charlie Stroller, en flott fyr i en verden full av kjeltringer!
-Måtte Gud la hans sjel hvile. -For Charlie!
Om hjulet var fikset seksjonsvis, hvorfor satset du på fem?
-Jeg håpet på litt flaks. -Hva? Kulen snurret jo.
-Du kunne ha tapt alt sammen. -De hederlige knekker alltid først.
-Bra jobba! -Albert Stroller.
Tekst: Åsmund Gram Dokka www.broadcasttext.com